Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org
Am acelaşi vis în fiecare seară de câteva luni.
Nu-i pot vedea chipul, dar o cunosc.
Ca şi cum aş fi cunoscut-o toată viaţa.
Şi pare că s-ar întâmpla ceva teribil când voi ajunge la ea.
Dar în acelaşi timp, nu sunt deloc speriat.
O vreau pe ea...
Orice s-ar întâmpla.
Dar n-ajung niciodată la ea.
Şi apoi mor.
La început m-am temut că înnebunesc.
Până mi-am dat seama că nu e mare pierdere.
Încep clasa a 11-a mâine, deci nebunia e inevitabilă.
Ce e mai rău decât să mă trezesc în fiecare noapte
dorindu-mi pe cineva pe care nu am cunoscut,
iubind o fată care nu există?
Cronicile Casterilor: A 16-a luna
Toată viaţa am fost prins în Gatlin,
Carolina de Sud, un oraş în mijlocul pustietăţii.
Când ajunge şi la noi filmul, deja e ieşit pe DVD.
Şi cinematografele greşesc mereu titlurile.
Suntem mult prea departe de Charleston să avem Starbucks. Cât de naşpa e?
Avem 12 biserici şi o singură bibliotecă...
cu mai multe cărţi interzise decât permise.
Aceleaşi familii au locuit aici de generaţii întregi.
Au continuat să reinterpreteze Războiul Civil ca şi cum ar ieşi diferit.
Mama spunea că sunt doar două feluri de oameni în Gatlin:
cei prea proşti să plece şi cei prea prinşi să se mişte.
Tata n-a mai ieşit din cameră de când a murit ea.
Oamenii au spus că a fost voinţa Domnului.
Eu cred că e singurul mod în care oamenii pot pleca de aici.
Pot să înţeleg de ce tinerii se înrolau pentru Războiul Civil.
Orice e mai bine decât să stai pe loc.
Dar cred că până şi moartea stă pe loc în Gatlin.
Deşi sună nebunesc, uneori îmi imaginez că sunt unul dintre ei...
luptând pentru o cauză la Honey Hill în apropiere de Greenbrier.
Ethan!
Îmi imaginez multe lucruri în ultimul timp.
Uneori...
Sunt Billy Pilgrim,
din cartea interzisă a lui Vonnegut, Abatorul cinci.
"Să nu fii prins în timp, într-o constantă stare de teamă...
"fără să ştiu ce parte a vieţii mele trebuie să joc în continuare".
Îmi place cum sună.
Tată?
Am făcut micul dejun.
Asta porţi în prima zi de şcoală?
Sunt a 11-a acum, Amma. Dacă mă îmbrac ca şi cum îmi pasă, pierd credibilitate.
Credeam că o să te tunzi.
- Cine a zis asta? - Eu.
Fii atent la termenul de valabilitate de pe caserole.
- Mersi, Amma. - Ai decis la ce facultăţi aplici?
La toate, atâta vreme cât sunt foarte departe de aici.
Amin la asta.
- Ai fost la alergat aseară? - Da.
- Ai dormit vreun pic? - Invidiez persoanele în comă.
A ieşit tatăl tău vreun pic?
Nu.
"Buzele mincinoase sunt o anormalitate pentru Dumnezeu".
"Când un om rău moare, speranţele sale vor dispărea".
La fel ca ale unui om nedrept".
- Pleacă de acolo! Haide! - Haide, trebuie să-l duc la şcoală!
- Trebuie să terminăm. - Le facem diseară, ştii cum e...
Wesley, unde pleci fără să o pupi pe mama ta?
Ce e cu tine, băiete?
Să fii cuminte.
- Sărută bine sau ce? - Gura!
Mama clar a luat-o razna de când a murit tata.
Crede că vine sfârşitul lumii din cauza cutremurelor de la ştiri.
Cum poate iubirea pentru Iisus să o înnebunească pe femeia asta aşa rău?
L-a drăcuit pe tata aşa des, încât pariez că a băut să ajungă mai repede acolo.
Tata se comportă ca bătrânul Ravenwood. Sunt toţi duşi cu pluta.
Ai auzit că tipa nouă e o Ravenwood?
Credeam că bătrânul Ravenwood locuieşte în casa aia singur.
E o nepoată din alt oraş. S-a mutat aici.
- De ce s-ar muta cineva aici? - Nu ştiu.
Va fi prima din familia Ravenwood pe care a văzut-o cineva de vreo 20 de ani.
Cum a fost vara ta, scumpule?
- Bună, Emily. A ta? - Minunată.
De ce n-ai fost la Carnavalul de Ziua Muncii? A fost aşa distractiv.
N-aveam chef.
Nu înţeleg ce s-a întâmplat.
Ştiu că nu înţelegi, îmi pare rău.
Ai zis să te las vara asta şi te-am lăsat.
Nu am auzit nimic de tine, dar am fost cuminte.
Nu te-am sunat.
Dar mi-ai lipsit.
Nu-i mare lucru, bine?
Ce zici dacă mergem să vedem un film sau ceva?
Doar noi. Ar fi minunat.
Sigur.
Toată lumea, la locurile voastre.
Ethan, iubitule, mi-aş dori să nu mai citeşti genul ăla de cărţi.
Fac rău minţii tale.
Ca obiectiv al acestui curs,
va trebui să alegeţi un subiect pentru lucrarea de final
bazat pe materialele cuprinse în capitolele de la 12 la 24.
Ea e? Ea trebuie să fie. Ce poartă?
Arată că moartea în vacanţă.
Luaţi un loc, domnişoară...
Ravenwood, nu?
Mama a spus că nimeni nu l-a văzut pe Ravenwood părăsind casa de ani buni.
- Mama a spus că e satanist. - De fapt, e Duchannes.
Ei bine, asta e o minciună.
Se întâmplă să ştiu sigur că eşti nepoata lui Macon Ravenwood.
Dumnezeu să te binecuvânteze, scumpo. Trebuie să fi fost prima din turmă.
Mama spune că sataniştii urăsc aerul proaspăt. Îi face să se înece.
Ei, noi toţi ştim ce te face pe tine să te îneci.
Suficient, domnule Lincoln.
- Şi pălăria ar arăta bine pe pisica mea. - E un prost!
Anul acesta veţi participa la reinterpretarea anuală
a glorioasei victorii:
Bătălia de la Honey Hill.
Ethan?
Reinterpretarea se va ţine în ziua bătăliei, 21 decembrie.
Chiar dacă este în mijlocul vacanţei de Crăciun,
trebuie să participaţi cu bunăvoinţă.
Eşti nebun? Aproape m-ai omorât!
De ce stăteai în mijlocul drumului?
Am nevoie de ajutor, geniule!
- Las-o baltă! - Stai, stai, stai!
Îmi pare rău! Urcă!
E o scurtătură, nimeni nu o ia pe aici.
- Aia e maşina bătrânului Ravenwood? - Eşti unu din ei, nu?
Ce eşti? Tipic american, sportiv, regele balului?
- Sportiv? - Mă poţi insulta în maşină?
E ca în Titanic aici.
Niciodată n-am înţeles de ce Leo moare la sfârşit.
De ce n-au putut să facă cu schimbul?
"Tu pluteşti pe uşa 10 minute, eu 10 minute".
Rose tot zicea "Nu îţi voi da drumul niciodată" şi apoi îi dă drumul!
Dacă urc în maşină, va continua discuţia asta fascinantă?
Pentru că aş prefera să mă înec.
Nu, am alimentele aici.
Nu-mi vine să cred că mi-ai spus sfârşitul la Titanic.
- N-ai văzut niciodată Titanic? - Nu.
Chiar eşti din afara oraşului.
Hei.
Mersi.
Ştii pe unde să o iei?
Vag.
Îmi pare rău de clişeele din clasă, dar nu sunt unul din ele.
Clişee?
Fete care au fost normale cândva, dar care au fost corupte de popularitate.
Pariez că eşti mândru că ai gândit asta. Probabil ai ieşit cu una.
- I-ai tăiat-o lui Emily ca un chirurg. - Mă descurc cu virusul de scorpii.
- Nu e un tratament încă, nu? - Continuăm să căutăm şi să sperăm.
- Ai fost la multe şcoli? - Da.
- Trebuie să fie tare. Eu am fost doar aici. - Trebuie să fie tare.
Şi unde ai locuit?
În cam fiecare stat care a rezultat de la unire.
M-am tot mutat de când aveam 4 ani, după ce au murit părinţii mei.
Eu îl am doar pe tata, mama a murit vara trecută. Cum s-a întâmplat?
- Incendiu. - Accident de maşină.
Asta chiar a ucis discuţia care oricum mergea spre nicăieri.
Trebuie să fi ratat ieşirea spre "fascinant".
Tu...
Bukowski? E bun de ceva?
Defineşte "bun".
- Te pot conduce până la casă. - E în regulă.
- Nu, nu mă deranjează. - Apreciez că m-ai condus...
Dar n-am chef azi să fac pe ghidul unei case bântuite.
Nu, eu... Asta e nepoliticos şi foarte neadevărat.
Probabil pentru că nu ne-am prezentat oficial.
Apropo, eu sunt Ethan Wate.
- Tu eşti Ethan Wate? - Da.
Doamne, vrei să spui că Ethan Wate m-a adus acasă?
- Ai auzit de mine? - Nu.
Îmi place medalionul tău norocos.
Şi... tatuajul tău. Şi mie, adică.
Mersi.
"Unii oameni nu înnebunesc niciodată.
Ce viaţă oribilă trebuie să ducă...
Oameni plictisitori, pe toată suprafaţa Pământului.
Propagând şi mai mulţi oameni plictisitori. Ce spectacol groaznic.
Pământul e plin de ei."
Tipul ăsta e un zeu.
Numele Domnului ne aduce salvare.
Numele lui Iisus ne dă autoritatea asupra spiritelor rele.
- Ce se întâmplă? - Aşteaptă.
Protejează-ne de cel rău, când simţim că se apropie.
Când îl simţim că vine spre noi...
- Loveşte în acelaşi loc în fiecare seară. - De când?
De când s-a mutat în oraş Lena Duchannes. Mama a auzit că a fost într-un ospiciu.
A omorât un om pe şinele de tren în Atlanta.
Rahat. Rahat.
Vezi cum vorbeşti.
Mama a spus că mama ei l-a omorât pe tatăl ei şi că a părăsit oraşul.
Tacă-ţi fleanca, Emily.
Ethan Wate, putem vorbi puţin?
Acum?
Ce e cu tine?
Sunt sătul de oamenii care judecă persoanele pe care nu le cunosc.
Şi tu o cunoşti pe Lena Duchannes?
Asta vrei să spui, Ethan?
Scuze, dar nu cred că voi putea merge cu tine la film în weekend.
Cred că avem nevoie de nişte timp.
Şi îmi pare rău să te rănesc.
Să mergem.
Nu asta i-am zis eu la sfârşitul lui a 10-a?
Unele fete sunt ca nişte câini nebuni, amice.
Ori fugi ori îi împuşti.
Ethan? Ethan.
Putem vorbi despre ceva rapid?
Vreau să ştii ceva.
Încă ţin foarte mult la tine ca prieten.
Şi mă rog în fiecare seară să nu te duci direct în iad.
Nu mă duc direct în iad, Emily, vreau să mă opresc în New York înainte.
Bine, luaţi loc.
Bună, dragule, mă bucur să te văd. Ce face mama ta?
Băieţi. Billy, ia loc.
Bine, ar fi trebuit să fi citit asta în vara.
Vom începe să discutăm personajul lui Boo Radley.
Proscrisul oraşului cu un trecut misterios.
- Vreţi să spuneţi Macon Ravenwood? - Savannah.
Mă scuzaţi?
Mama a spus că n-ar trebui să citesc această carte.
- E una din cărţile interzise. - Da, ei bine...
Eu am permisiune de la minister să o încercăm un semestru.
Eu nu citesc nimic interzis de biserică.
- Nici eu. - În plus, mama a spus
că n-ar trebui să fiu în aceeaşi clasă cu o Ravenwood.
Nu e corect că ei să stea cu creştinii.
- Emily, taci din gură. - Şi mama a spus la fel.
A spus că familia ei e satanistă.
- Că se roagă la Satana dezbrăcaţi. - Dumnezeule...
Ce crezi că faci? Nu te poţi ruga în clasă.
Doamne...
- Opreşte-te. - Te rog să ne protejezi de cel rău.
- Ţi-am spus o dată, opreşte-te. - Sunt lucruri nenaturale printre noi...
Nu ştiu la ce te gândeşti. Te voi duce la directoare.
Salvează-mă de rău...
- Ea a făcut-o! - Ea a fost!
Ea a spart geamurile!
De ce ar face asta?
Eşti bine?
Ce naiba a fost asta?
Lena?
Bună?
Ce faci aici?
Am venit să văd dacă eşti bine.
De ce?
Nu ştiu.
- Eşti bine? - Da.
- Bine. - Poţi pleca acum.
- Pleacă. - Nu.
Da.
- Nu. - Pleacă.
- Nu. - Nemernicule.
Îmi pare rău din cauza lui Emily. Poate fi mai rău decât ceva nesemnificativ.
N-am înţeles niciodată zicala.
Nici eu.
Şi ar fi trebuit să ştiu mai bine de atât.
Mereu mă urăsc, oriunde aş merge.
Da, sunt o adunătură de proşti. De ce îţi pasă?
Nu ţi-ai privit viaţa niciodată din exterior, nu?
Stai să văd dacă îmi amintesc.
E Bukowski.
"Unii îşi pierd sufletul.
"Unii îşi pierd mintea...
şi devin suflet, nebuni.
Unii îşi pierd toată...
mintea".
Stai. "Unii îşi pierd sufletul şi devin minte".
"Unii îşi pierd mintea şi devin suflet".
Doamne. Am memorat toată asta să te impresionez. Fir-ar.
- Nu te poţi abţine. - Ce?
Să te integrezi peste tot cu şarmul tău.
Nu ştiu dacă mă insulţi sau nu.
- Îmi pare rău. - Nu. Îmi place.
Ştii?
Dacă e vreo diferenţă,
îmi place de tine.
Nu vei mai crede asta mai încolo.
Bine, nu te poţi plânge că n-ai prieteni
şi să mă faci să mă chinui aşa tare să îţi fiu prieten.
Doar dacă tu nu crezi cu adevărat că sunt un nemernic. Atunci plec.
Fugi şi spune-le prietenilor de ciudată.
Chiar crezi că sunt genul?
Nu.
Bine.
Ar trebui să mă întorc.
Ai citit capitolele alea din "Să ucizi o pasăre cântătoare"?
Da, am citit-o de două ori înainte.
- E bună, nu? - Da.
- Ai văzut filmul? - Nu.
Şi filmul e bun. Ar trebui să-l vezi, de fapt.
- Ai citit ceva de Vonnegut? - Nu.
Kurt Vonnegut? Nu? "Abatorul cinci"?
E grozav. Şi el e interzis.
- Tu citeşti doar cărţi interzise? - Nu citesc doar cărţi interzise.
Dar, nu ştiu...
Cărţile pe care te lasă să le citeşti sunt cam plictisitoare, cred.
Mersi. Îmi pare rău că am fost...
E în regulă. Nu-i nimic.
Ar trebui să pleci. Unchiului meu nu-i place să vină oameni pe aici.
Ştiu. Am cam...
fost înăuntru.
Ai fost în casă?
N-am vrut. Pur şi simplu...
Înţeleg.
Lumea crede că e înfricoşător, dar e la fel de timid că Boo Radley, nu?
Bine.
Hei...
Ţi-am luat un cadou de bunvenit în Gatlin-cel-naşpa.
Mă gândeam că îl poţi pune la lanţul tău...
Lena?
Avem un oaspete?
- Tocmai pleca. - Bună ziua, domnule.
Bune maniere? Drăguţ.
Merg la aceeaşi şcoală ca Lena.
Sunt Ethan Wate. Mă bucur să vă cunosc.
Eşti băiatul Lilei Evers?
Da, domnule.
Aţi cunoscut-o pe mama?
Lena, de ce nu-l inviţi pe prietenul tău la ceai?
- Spune-i că nu poţi sta. - Mi-ar plăcea. Mulţumesc, domnule.
Nu e înfricoşător.
Domnule Wate, simţiţi-vă ca acasă.
Îmi pare rău că am intrat neinvitat mai devreme.
Nicio problemă.
Avem vizite atât de rare din...
orăşelul nostru iubit, Gatlin.
Nu fi snob, unchiule. Nu e vina lor că nu vorbeşti cu niciunul.
Şi nu e vina mea că am o afinitate pentru bună educaţie,
inteligenta rezonabilă şi igiena personală bună.
Dar de vreme ce familia mea a fondat oraşul, trebuie să-l numesc "casă".
Deci...
Asta e.
E un pian frumos.
Da. Cânţi?
Nu.
Lena, de ce nu cânţi ceva pentru oaspetele nostru?
Pentru că nu suntem într-un roman de Jane Austen.
Atunci de ce nu ne faci un ceai?
Din nou, secolul greşit.
Ei bine, sper că nu vă deranjează dacă...
îmi plimb degetele peste clape?
Mi se pare terapeutic.
Unchiul e supărat. Au sunat de la şcoală.
M-au suspendat din cauza problemei cu geamul până investighează.
E o prostie. Nu a fost vina ta.
Vocea raţiunii într-un oraş de minţi încuiate.
Lena, cred că începe să-mi placă prietenul tău.
E ca şi cum te-ar învinovăţi pentru fulgerele de pe Honey Hill.
Da, am auzit de fulgere.
De fapt, o întâmplare asemănătoare
s-a întâmplat în Venezuela câţiva ani la Lacul Maracaibo.
- Poţi să cauţi pe Google. - Unchiul e înnebunit după Google.
În orice caz, o să rezolv eu cu şcoală.
Dar îţi înţeleg indignarea, Ethan.
Suspendată. Asta implică o sursă de autoritate. Care e sursa?
O adunătură de casnice frustrate sexual,
cu minţi minuscule şi posterioare enorme.
Nu, sunt doar două feluri de oameni în Gatlin:
cei prea proşti să plece şi cei prea prinşi să mişte.
Mama spunea acelaşi lucru.
Da?
Mama ta era o femei încântătoare.
Am regretat moartea ei.
Desigur, am cunoscut-o doar prin intermediul cărţilor ei.
Am citit tot ce a scris din partea de sud.
- Plănuieşti să devii scriitor? - Nu ştiu încă. Poate.
- Dacă aş avea o baghetă magică... - Macon.
Şi te-aş putea lăsa să-ţi vezi viitorul?
Ce ai vedea?
Şi nu omite detaliile importante.
Domnule, nu sunt sigur.
Totuşi ştiu un lucru. Facultate. Plănuiesc cu siguranţă sa merg.
Serios? Unde ai trimis aplicaţii?
La toate. Atât timp cât nu sunt departe de casă.
Adică să fie o facultate locală.
Să pot locui cu tata.
Şi îmi voi lua diploma de profesor şi probabil voi preda la liceu.
Sau poate voi prelua biblioteca de la Amma.
Probabil mă voi căsători cu Emily Asher şi vom avea doi copii.
Dar nu voi face suficienţi bani pentru ea, aşa că voi începe să beau...
Voi primi trei amenzi pentru condus sub influenţă şi-mi voi pierde slujba.
Şi voi avea o aventură discontinuă cu Savannah Snow până la 49 de ani.
Copiii vor locui cu mama lor după divorţ.
Apoi la 52 de ani voi avea primul infarct, al doilea la 63.
Mă voi muta într-un apartament deasupra barului Wayward Dog...
şi-i voi ajuta să măture după program pentru băuturi pe gratis.
Şi apoi pe la 64, mă voi spânzura.
Dar nu vor găsi cadavrul imediat.
Nu până când nu o să înceapă să miroasă.
Se pare că ai planificat totul.
Ce bine de tine.
- Ethan, eşti bine? - Da.
Vă rog să mă scuzaţi. Nu am dormit prea bine.
Ce i-ai făcut?
Am fost de acord să mergi la şcoală, dar fără prietenii.
Nu poţi să mă laşi măcar să mă prefac până la ziua mea?
Îţi aminteşti ce s-a întâmplat la ultima şcoală?
Geamul spart e doar începutul.
Băiatul semnifică un pericol pentru tine. Nu-l mai invita aici din nou.
Eu nu mi-aş face griji. Sunt sigură că nu va reveni.
- Te-ai întors. - Da. Îmi pare rău.
- Nu ştiu ce mi s-a întâmplat acolo. - Nu e vina ta.
Sper că nu va sună prea ciudat, dar cred că te-am visat...
în fiecare noapte de luni bune.
Asta nu suna aşa înfricoşător...
În mintea mea... Poţi uita că am zis ceva?
- Sigur. - Bine.
Cadoul tău.
- Sigur. Grozav. Cadoul. - De aia m-am întors.
Deci se deschide, vezi?
"E-C-W, G-K-D."
"21 decembrie 1863".
21 decembrie?
Da.
Ce e?
Atunci e ziua mea. O să fac 16 ani.
E...
E grozav.
Nu... Nu cred de obicei în semne,
dar asta pare a fi un semn.
Deci ai 15 ani şi eşti a 11-a?
Trebuie să fii un geniu.
- Ai sărit un an? - Da.
Păi, poţi considera asta...
un cadou în avans pentru aniversarea ta de 16 ani.
Genevive! Nu!
Ethan!
Tată!
Tată?
Amma, ce faci?
Căutam nişte cărţi pe care trebuia să le returneze bibliotecii mama ta.
- Eşti bine? - Cum am ajuns acasă?
Ce? Când am venit erai deja în pat.
- Mă bucur că reuşeşti să dormi. - Amma! Cum am ajuns aici?
- De ce urli? - Îmi pare rău.
Am auzit că ai avut probleme la şcoală azi.
Tata mereu a spus că problemele urmăresc familia aia ca muştele.
- Stai departe de fata aia. - Nu trebuie să ai grijă de noi, Amma.
- I-am promis mamei tale şi vreau asta. - Nu, eu... Amma.
Îmi pare rău, doar...
Nu cred că e treaba ta.
De unde ai aia?
- Nu ştiu. - Nu mă minţi.
Ce s-a întâmplat?
Ascultă-mă.
Du-te şi îngroapă aia la Greenbrier şi uită că ai găsit-o.
N-am spus că am fost în Greenbrier, Amma.
Ce?
Familia mea e diferită.
Cum adică?
Facem lucruri.
Facem lucruri diferite.
Adică eşti din Europa?
Ştii cum unele familii au talentul muzicii sau altele au bani.
Ei bine, noi avem puteri.
Puteri?
Da.
Ce s-a întâmplat acolo?
Ăla era Macon. A vrăjit casa.
E o vrajă care mă protejează când nu e aici.
O vrajă?
- Da, nu se va repeta. - Bine.
Lena.
Eşti vrăjitoare?
Nu.
Adică să ne numeşti "vrăjitori" e ca şi cum le-ai zice copiilor isteţi "tocilari",
sau atleţilor "sportivi".
Preferăm termenul "caster".
Nu am vrut să sparg ferestrele. Puterile mele se măresc.
Nu le pot controla mereu.
Pari ameţit.
Vrei un fursec? Zahărul te va ajuta.
Le-am făcut aseară.
După o reţetă de fursecuri.
Bine şi asta?
Nu ştiu.
Nu ştii?
Nu, nu am fost eu.
A fost altceva. Se întâmplă ceva când îl atingem amândoi.
Bine, stai puţin.
N-aveţi nicio treabă cu Satana, nu?
E o întrebare aşa tipică muritorilor...
- Doamne. - Păi există şi rău, Lena.
Da, sunt şi casteri rai, Ethan.
Dar vrei să spui că nu sunt şi muritori rai?
Diferenţa e că voi aţi inventat pe cineva care să ia vina.
Eu doar încerc să-mi dau seama.
Deci ai puteri, da? Ce altceva poţi face?
Eu adun poezii.
Nu ar trebui să arăt asta unui muritor.
- E în regulă. - Nu, nu ar fi trebuit.
Doar că urăsc să mă ascund mereu.
Să mă simt ca şi cum toţi şoptesc pe la spatele meu.
Mă tem ca lumea să nu afle că sunt o ciudată.
Uneori vreau doar să fiu normală.
De ce rânjeşti?
Lena, eşti un miracol. De ce ai vrea să fii normală?
Nu eşti cum am crezut.
Ce vrei să spui?
Nu te supăra, dar şi eu te-am visat.
Doar că n-am crezut că eşti real.
- Lena? - E Macon. Trebuie să pleci.
De ce nu mi-ai spus?
Mă sperie.
Pe tine nu te sperie?
Vrei să ieşi cu mine?
Stai, ies pe fereastră?
Poţi face orice să crească?
- Lena? - Ieşi.
- Ce zici de un film vineri? - Nu pot vineri, e o sărbătoare.
Ce sărbătoare?
E o chestie tipică, vine familia din afara oraşului.
- Bine, sâmbătă. - Lena!
- Nu ştiu, grăbeşte-te. - Spune da.
Da.
Ne vedem mâine?
- Nu ştiu. Pleacă. - Bine.
Ethan?
Da.
Promite-mi că va fi o întâlnire normală, banală de adolescenţi.
Îţi jur. Nici nu te voi suna după.
- Nemernicule. - Vrăjitoare.
Sportiv.
Ne vedem mâine.
Ai fi putut face o scară, să ştii.
Păstrează distanţa.
Mulţumesc din suflet pentru primirea frumoasă.
Am simţit ceva în seara asta.
Am simţit ceva în fiecare seară de când ai adus-o pe fata aia.
E singurul loc în care o pot proteja.
Aşa că ai adus întunericul în oraş.
O simt ca şi cum aş avea o mână în mine şi mă strânge pe interior.
Aia nu e Lena.
Sarafine?
Ai spus că a plecat de tot.
Da, ei bine... Aveam o înţelegere, dar...
a fost umbra Lenei în ultimul an.
Şi au existat câteva accidente.
Macon, nu poate să i se întâmple nimic băiatului din cauza alor tăi.
Da, atunci ţine-l în lesă.
- Ce s-a întâmplat la Greenbrier. - Nu ştiu.
Lena era isterică.
Băiatul era inconştient. L-am adus acasă, te-am sunat.
Tu eşti clarvăzătoarea, tu să-mi spui ce s-a întâmplat.
Asta e locul sacru al strămoşilor mei, ai auzit?
Dacă vrei răspunsuri, arată puţin respect.
Da, îmi cer scuze.
Ethan avea un medalion. Avea puterea Duchannes în el.
Ei bine, aia ar fi Sarafine.
Poate foloseşte medalionul să ajungă la Lena prin intermediul băiatului.
Spune-le că trebuie să ştiu ce plănuieşte Sarafine.
Nu te-ar durea gura să ceri ajutor în loc să te aştepţi să-l primeşti.
Cum face familia ta de foarte mulţi ani. Nu-ţi da ochii peste cap.
Atunci te rog, roagă-i frumos să-ţi spună ce plănuieşte Sarafine.
Ţi-am adus preferaţii tăi, unchiule Abner.
Creveţi şi pietriş.
Scoici coapte.
Şi o plăcintă de cocos.
Nu mă mir că nu mai e printre noi.
Nu-l băga în seamă, unchiule.
Unchiule Abner, avem nevoie de ajutorul tău.
Alături de mătuşa Ida şi May,
vă chem umil spiritele...
Ce spun?
Nimic. Nimic încă.
Spune-le să ne ajute să o oprim pe Sarafine.
Unele lucruri nu pot fi oprite.
- Asta e locul tău preferat? - E totul legat de semn.
Vezi acolo?
Asta e drumul spre libertate.
Mama spunea mereu: "Pleacă din oraş cât de repede poţi.
Află cum trăiesc alţi oameni şi gândeşte-te înainte să-ţi găseşti un loc."
Şi eu îi răspundeam: "Mamă, am 9 ani, cum să fac asta?"
Micuţul Ethan.
Aşa că m-a dus la bibliotecă.
Şi mi-a spus:
"Ethan, asta e biserica mea.
Aici merge familia mea să sărbătorească ce e sfânt:
ideile."
Scuze.
Nu ştiu de unde a ieşit asta.
Mi-aş dori să o fi cunoscut.
Hai să plecăm de aici. Hai.
- Unde? - Oriunde.
Lena, majoritatea oamenilor îşi petrec întreaga viaţă
aşteptând un moment care va schimba tot. Nu se întâmpla niciodată.
Ne putem începe vieţile acum, bine?
Trebuie doar să spunem da, să ne urcăm în maşină şi să plecăm.
- Nu pot face asta. - De ce?
Când fac 16 ani, s-ar putea să nu mai fiu aceeaşi.
De ce? Ce...?
Ce s-ar putea întâmpla pe lângă prima mahmureală?
Când o femelă caster face 16 ani, se întâmplă un lucru numit "revendicare".
Puterile mele vor fi revendicate ori de lumină ori de întuneric...
Şi asta depinde de adevărata mea natură.
Pentru ce sunt destinată să fac.
De aia m-a adus Macon aici.
Stai, ce e Macon?
E un caster întunecat, dar a decis să fie luminat pentru mine.
El poate alege? Atunci tu de ce nu?
Se spune că adevărata natură a unei femele caster alege pentru ea.
Nu ştiu de ce.
Stai aşa, aşteaptă puţin.
Tu eşti îngrijorată că atunci când vei face 16 ani, vei fi o caster...
căţea, adică vrăjitoare?
Mai am 75 de zile, Ethan.
Nu ştiu ce voi fi.
Nu ştiu cum sunt cu adevărat.
În ultimul an, Lena Duchannes a fost în trei şcoli diferite,
în trei oraşe diferite.
Am verificat. Şi în fiecare scoală s-au întâmplat accidente...
au avut vreme ciudată, au avut...
Au avut până şi decese.
Am aici o petiţie
semnată de peste 300 de părinţi care cer...
- ca Lena Duchannes să fie exmatriculată. - Mă scuzaţi.
Şi, mai mult, proprietatea Ravenwhood...
Mă scuzaţi.
Doamne, mamă...
Mă scuzaţi pentru intervenţia mea întârziată.
Doamna directoare Herbert.
Domnule primar Snow.
Şi reverend Stephen, cred?
Da, domnule.
Doamna Lincoln.
Cum îndrăzneşti să intri în casa Domnului?
De vreme ce familia mea deţine pământul pe care e construită.
Şi am înţeles că asta e o ocazie de reuniune pentru membrii comunităţii.
Sunt sigur că toţi aveţi lucruri mai bune într-o zi aşa frumoasă,
deci voi fi scurt.
Acuzaţiile împotriva nepoatei mele sunt nişte minciuni scornite.
Deoarece având în vedere vremea, puteţi verifica pe Google,
vin nişte furtuni atipice din est,
ce au cauzat probleme de-a lungul coastei Carolinei de Sud.
Aşa că nepoata mea va reveni la şcoala
pe care oraşul Gatlin o numeşte "educaţie".
Şi nu va mai fi judecată.
Vă mulţumesc pentru cooperare.
Nu ai niciun drept să ne spui ce să facem.
Nu contează câţi bani ai.
Doamna Lincoln, ai dreptate.
Averea mea n-ar trebui să-mi ofere un avantaj.
În orice caz, de vreme ce strămoşii mei au fondat Gatlin,
proprietăţile mele îmi dau un avantaj.
De exemplu, dacă aş dona vechea moară,
să spunem, unui centru de reabilitare?
Doamne.
Sau alt exemplu, deţin pământul pe care e construit motelul Wayward Dog.
Închiderea lui ar cauza mici inconveniente unor domni de pe aici.
Ar trebui să mergeţi în afara oraşului să vă vedeţi prietenele...
când soţiile voastre cred că sunteţi la altă şedinţă
a societăţii de reinventare a Războiului Civil American.
Deci presupun că această problemă va fi acum...
lăsată de-o parte.
Nu mă tem de tine sau de cei răi ca tine.
Dumnezeul nostru creator te va condamna să arzi alături de terorişti,
atei, homosexuali, democraţi, liberaţi, socialişti,
Greenpeace şi alte anormalităţi nenaturale.
Draga mea doamnă Lincoln.
Dacă aş fi în locul tău, aş accepta orice fel de foc.
Ţi-ar da ocazia să arzi pălăria aia groaznică pe care o porţi.
Sarafine.
M-aş fi aşteptat să te găsesc în cineva mai elegant.
Haide, Macon.
E perfectă. E un stâlp al societăţii.
Aveai dreptate cu pălăria, totuşi. Nu e tragic?
Dar dacă împrumuţi corpul, împrumuţi şi dulapul...
Şi, dragul meu, ai crede că femeia asta a inventat capodul.
Să vedem acum.
Ţi-a fost dor de surioara ta?
Nu.
Nu fi rău. Îţi plăcea să te joci cu întunericul.
Îţi aminteşti?
Îţi simt puterile scăzând.
E aşa trist. Dispar şi ştii de ce.
Asta se întâmplă când te prefaci că eşti ceva ce nu eşti.
Agrafa de cravată a lui tati. Ce drăguţ.
Blestemul o va revendica, Macon.
Nu eşti sigură totuşi, nu?
Dacă erai sigură, de ce mai implicai băiatul?
Nu eu am băgat băiatul în asta.
Iubirea l-a adus.
Lena şi muritorul s-au căutat unul pe celălalt de când s-au născut.
Au chestia aia groaznică, destin. Până şi Lila ta a simţit asta.
Şi ştii natura blestemului, niciun caster nu poate iubi un muritor.
Scuză-mă, n-ar fi mers mai bine nici dacă plănuiam eu asta.
Prima dragoste...
Aşa bucurie...
Aşa frumuseţe.
Şi prima inimă frântă.
Atât de amară...
Atât de dureroasă.
Asta e suficient să conducă pe orice fată spre întuneric...
caster sau muritoare.
Sunt aşa entuziasmată.
Ziua Lenei va pica în cea mai puternică zi de solstiţiu din ultimii 5000 de ani.
Se va elibera atât de multă energie şi ciclul Pământului se va termina.
Va fi mai puternică decât noi toţi, Macon şi ne va conduce.
Spre ce?
O eră fără să ne ascundem.
Sunt atât...
de sătulă să mă ascund!
Paraziţii ăia au făcut cum au vrut suficient timp, nu crezi?
Uite un joc distractiv. Numeşte o specie care le va duce dorul.
Vezi? Nu poţi.
Pentru că muritorii nu fac altceva decât să consume şi să distrugă.
Inventează idei,
cum ar fi Dumnezeu, iubirea, dreptatea...
Şi apoi le folosesc să ucidă pe oricine care îi contrazice.
Chiar vrei să stai prin preajma lor?
Se roagă fără să creadă cu adevărat şi se întreabă de ce nu funcţionează.
Nu-şi valorează vieţile patetice
până în secunda când le sunt luate.
Sărăcuţii.
E rândul nostru, Macon.
Întoarce-te, dragule...
Întoarce-te.
- Lena va termina cu ei. - Nu.
Lena nu va fi întunecată. E prea puternică.
Dragul meu, nu are de ales.
Blestemul a început deja.
Nu. E o minciună!
Ce anume, domnule Ravenwood?
Mă scuzaţi.
Lena se va întoarce la şcoală.
Şi cu asta basta.
Tu şi Lena Duchannes.
Da, nu spune nimănui.
Haide şi să pierd ocazia să o scot din minţi pe Emily?
Pariez că Lena ar putea asta.
Ce anume?
Care din voi, norocoşilor, este Ethan Wate?
Ei bine?
Care din voi are limbă?
Eu am. Eu... Eu sunt Ethan.
Ethan!
- Te cunosc? - Nu.
- Sunt Ridley Duchannes. Vino cu mine. - Eşti rudă cu Lena?
Scumpule, te uiţi la ruda ei.
- El e prietenul meu, Link. - Mă bucur să te cunosc, Link.
Eu...
- Urcă. - Nu am fost invitat.
Nu cred că unchiul ei ar...
Crede-mă, familia moare de nerăbdare.
Ravenwood.
A trecut mult timp.
Lena şi cu mine suntem mai mult ca surori, decât ca verişoare.
Sunt surprinsă că nu a spus nimic de mine.
Dar, desigur, nu pot să număr toate lucrurile pe care nu le-a spus Lena.
Mulţumesc, bunule domn.
Arăt în regulă?
Întotdeauna mă emoţionez când văd familia.
Ai nişte ochi foarte frumoşi.
Ai noroc că acele buze sunt deja luate.
Pot să...?
Şi gentleman.
Bună seara, mamă.
Ridley.
Ţi-am spus să stai departe.
Nu puteam să ratez o sărbătoare cu familia, nu-i aşa, mamă?
Mai să fie.
Ridley, draga mea. Ce surpriză neplăcută.
Unchiule Macon. Arăţi foarte bătrân şi firav.
Îmi aduc aminte cu siguranţă că am uitat să te invit.
Iar ţie ţi-am spus să nu mai treci niciodată acest prag.
Ce?
- Ce i-ai făcut? - L-am invitat la o cină cu voi, atâta tot.
Ei bine...
Ce-ar fi să-ţi conduci prietenul îmbrăcat necorespunzător în sufragerie?
Nu voiam să...
- Del. - Ce...?
Bună, verişoară.
- Arăţi foarte drăguţă. - Ethan?
Nu este drăguţ? Este foarte emoţionat.
Probabil din cauza dragostei.
- Macon. - Este în regulă, Lena.
Aici nu poate să facă niciun rău.
- Eşti sigur despre asta, Macon? - Nu vorbi aşa cu unchiul tău.
Del, ce-ar fi să pui două scaune pentru oaspeţii noştri neinvitaţi?
Mulţumesc.
Stai lângă mine, scumpule.
Stai chiar aici.
- Surioară? - Larkin.
Ethan, el este fratele meu mai mic, Larkin.
Nu credeam că o să te văd aici.
- Şi cine e "înţepenitul"? - Larkin, fă cunoştinţă cu Ethan Wate.
Mai să fie...
Şi aceasta este scumpa noastră bunică...
pe care o iubim cu toţii până la moarte.
Nu ne aşteptam să vii, copilă.
Lasă-mă să te privesc.
De ce, Ridley...
atunci când mă uit în ochii tăi îi văd doar pe ai ei?
Voi două sunteţi foarte apropiate, nu-i aşa?
Mamă.
Ce ziceţi de puţină muzică...
Ce-ar fi să luăm cu toţii loc şi să ne bucurăm de masă?
Să bem nişte vin.
Bei ceva?
Poftim, dă-mi voie mie.
Macaroanele făcute de mama.
Mi-au lipsit astea.
Aşadar, verişoară, ai planuri mari pentru ziua ta?
Niciunul de care să-ţi faci griji. Nu o să fii invitată, verişoară.
Ei bine, Lena, dragă, ar trebui.
Să fii îngrijorată, adică. Este o aniversare foarte importantă.
Ajunge, Ridley.
Sperăm că dacă o să servim o masă frugală, o să supravieţuim cu toţii.
Ce vrei?
Doar să fiu cu familia mea din nou, verişoară.
Ai fost revendicata de Întuneric.
Nu mai faci parte din această familie.
Ridley, scumpo, nu mai avem ce să facem pentru tine acum. Îmi pare foarte rău.
Nu sunt supărată, mamă.
Dar eu şi cu Lena suntem la fel.
Mă întreb, când o să treacă de partea Întunericului...
- O să o goniţi şi pe ea? - Ajunge.
Credeţi că o puteţi păstra pe Lena bună şi inocentă?
Nu am fost la fel înainte să fiu Revendicată?
Din ce îmi amintesc, erai o copilă obraznică şi răsfăţată de când te-ai născut.
Poate doar am fost neiubită.
Am făcut tot ce am putut.
Şi uită-te ce sunt acum.
Aşa este, dă vina pe mama.
Acum credeţi că Lena este o fată bună, dar nu o să conteze.
Chiar dacă natura ei adevărată nu o să revendice pentru Întuneric,
o va face blestemul.
A început deja.
- Te previn. - Ce blestem?
- Nu îi asculta minciunile. - Ştii că este adevărat.
Ce lipsită de maniere sunt...
Poftim, scumpule. Dă-mi voie să te servesc.
Pleacă de lângă el!
Serios, verişoară?
Lena, vrei să opreşti asta?
Opreşte!
Bănuiesc că eşti doar o altă fată bună care devine rea.
Lena, copilă, nu este nevoie de asta.
Vrei să opreşti asta imediat?
Spărgând geamuri la sărmani muritori fără apărare.
Este deja mai aproape de Întuneric decât am fost eu!
- Ştii că asta este o minciună! - Vreau să pleci de aici.
Ridley, nu mă face să mă ridic de la masa asta!
M-am săturat ca toată lumea să te trateze de parcă ai fi specială!
Nu este nimic special la tine!
Haide, spune-i, Macon! Ştii cum va fi Revendicată!
Am spus să pleci de lângă prietenul meu, vrăjitoareo.
Dumnezeule.
Prieten?
O să fie în regulă?
O să fie în regulă.
Despre ce blestem vorbea Ridley?
Ridley spunea poveşti ca să te enerveze, să te facă să-ţi pierzi controlul.
Nu trebuie s-o laşi să facă asta.
Larkin, ajută-mă să-l duc în camera mea.
O să te ajute.
Stai acolo şi mănânci în timpul unei lupte de parcă nu se întâmplă nimic.
Ar fi mai bine să mai fie un sandviş când mă întorc. Îmi este foame în continuare.
Vezi cum îl priveşte pe băiat?
Nu mai poţi interveni între ei acum.
Atunci a început.
Salutare.
Cum te simţi?
De parcă aş fi fost într-o tornadă într-o sufragerie. Nu e mare chestie.
Îmi pare rău în legătură cu Ridley. Nu am ştiut că se întorsese.
Da. Este o nemernică, nu-i aşa?
Este o sirenă.
Poate să îi facă pe muritori să vadă şi să facă ceea ce vrea ea...
în special pe bărbaţi.
Nu este asta definiţia pentru "nenorocită"?
Nu a fost întotdeauna aşa.
Eram ca surorile. Ştii?
Călătoream împreună foarte mult, aveam acelaşi bagaj.
Ne facem temele, urmăream Disney. Eram fetiţe.
În noaptea în care Ridley a împlinit 16 ani a fugit de acasă.
Spunea că se poate simţi cum se transformă în Întuneric.
A spus că trebuia să plece înainte să rănească pe cineva pe care iubea.
Înainte să mă rănească pe mine.
Am urmărit-o.
Atunci s-a întâmplat.
Asta a fost mai bine. Despre asta vorbesc!
Băieţi, aşteptaţi o secundă.
Nu, trebuie să mă duc. Trebuie să mă duc. Aşteptaţi.
Am văzut totul.
M-a iubit.
Ştiu asta.
Nu este corect ce s-a întâmplat cu ea.
Şi acelaşi lucru mi s-ar putea întâmpla mie.
Nu o să ţi se întâmple.
M-ai văzut în seara asta?
Nu mă pot controla.
Lena, nu cred că avem un destin şi că nu avem de ales.
Ne croim singuri vieţile.
Două, te rog. Mulţumesc. Ea este Lena. Lena.
- Bună, Lena. - Bună.
Poftim, trebuie să îţi dau banii...
- Să îţi dau restul. - Mulţumesc.
Poftim.
- Eşti bine? Copiii sunt bine? - Da.
Bine.
Ai biletele?
Bună.
Ia uitaţi aici.
Ştii, poate că l-ai prostit pe Ethan, dar pe mine nu.
La naiba.
Liniştiţi-vă, fetelor. Liniştiţi-vă, liniştiţi-vă.
Ai văzut ce privire avea?
O citesc ca pe o carte.
Bună. Doar... doar un bilet, te rog.
În regulă.
Poftim.
Nu îi lăsa să te supere, bine?
Da, sunt treaz de la ora 5. Mă simt foarte bine.
Vrei Milk Duds?
De ce le-ai pus în buzunar?
Trebuie să ascund câteva pentru mine, pentru că Link nu împarte niciodată.
Este în regulă. Adică, mă simt bine...
Îmi pare rău. Nu am realizat că am asta.
Nu, este în regulă.
Vreau să văd.
Vin imediat.
Da, orice poţi găsi!
Aici înăuntru este aur şi argint, să-l luăm pe tot!
- Dumnezeule! - Genevieve!
Ethan!
Ethan.
Să nu îndrăzneşti. Bine, să nu îndrăzneşti să pleci nicăieri.
Să nu îndrăzneşti, Ethan Carter Wate!
Întoarce-te. Aşteaptă, Ethan.
Trup din trupul meu, măduva şi minte...
Suflet din sufletul meu, spiritele noastre legate...
Sânge al inimii mele, mareea mea, Luna mea...
Sânge al inimii mele, salvarea mea, blestemul meu!
Genevieve.
Am fost împuşcat?
Ce s-a întâmplat cu ochii tăi?
w.W.w.subtitrari-noi.ro
În formaţie, companie!
Pregătiţi-vă!
Foc!
Draga mea Lena, acum vezi de ce trebuie să fii Revendicată?
Suntem descendenţii lui Genevieve.
Puterile ei negre sunt în sângele nostru.
Mi-a fost dor de tine, fiica mea.
Mama ta, Sarafine, a venit acasă după tine.
Bănuiesc că şi Satan urăşte urmările filmelor.
S-a terminat.
Nu mai există.
Şi-a servit scopul.
Lena?
Blestemul a început cu stră-stră-străbunică ta.
Genevieve Katherine Duchannes.
A avut curajul să se îndrăgostească de un muritor...
strămoşul tău, Ethan Carter Wate.
În 1864, a dezertat. S-a întors acasă la Genevieve a lui.
Dar a fost ucis în faţa ochilor ei de către soldaţii unionişti...
care au prăduit Greenbrier în timpul luptei din Honey Hill.
În nebunia ei, în durerea ei, a folosit o vrajă care ne este interzisă.
Pentru a-l readuce la viaţă.
O vrajă care a lăsat un blestem?
Niciun Caster nu poate inversa moartea.
Aşa că şi-a pierdut sufletul, consumat de către întuneric pentru totdeauna.
Dar vraja a funcţionat. Dacă Genevieve l-a iubit, de ce l-a ucis?
În acel întuneric, nu există amintirea dragostei, doar putere.
Totul are un preţ.
Mi-ai spus că mama este moartă.
M-ai minţit. De ce? De ce?
Lena! Cuvintele noastre, limbajul nostru...
nu pot explica totul.
Sunt şi alte modalităţi prin care cineva poate muri pentru noi.
Nu, o să îi spun eu.
Mama ta, Sarafine, este cea mai puternică vrăjitoare a întunericului.
Trăieşte în întuneric, în umbre.
Dacă apare, o face cu înfăţişarea altcuiva.
Nu te iubeşte.
De asta am încercat să te protejez.
O să fiu revendicată de întuneric indiferent ce voi face?
Nu, nu neapărat.
Îţi cunosc adevărata natură, este puternică.
Sarafine ţi-o recunoaşte şi ea. Ştie că fără blestem...
adevărata ta natura ar fi revendicată de către Lumina.
Nu, cred că blestemul poate fi rupt.
Dar trebuie să ai o voinţă foarte puternică care să-ţi controleze adevărata ta natură.
Asta i-am spus şi eu.
Primul lucru pe care trebuie să-l faci este să scapi de el.
- Aşteaptă, ce? - Sarafine se foloseşte de tine.
- Asta nu este adevărat. - Ascultă-mă, Lena.
- Nu, ascultă-mă... - Ethan, Mason are dreptate.
Dacă vrei să înfrângi acest blestem, trebuie să-ţi controlezi emoţiile.
Iubindu-l pe acest băiat te pune într-un pericol groaznic!
De unde ştii? Nu ai iubit niciodată pe nimeni.
Îi dispreţuieşti pe muritori.
Nu ai avut nici măcar un prieten, chiar în lumea noastră. Cum ai putea să ştii?
Ştiu că nu poate fi nimic bun pentru noi când iubim muritori.
Lena, ascultă-mă. Trebuie să fie o cale, o altă cale de a rupe blestemul.
Macon!
- Nici măcar să nu crezi asta, tinere! - Nu!
O să faci că amândoi să fiţi ucişi. Trebuie să ieşi din viaţa ei.
M-ai auzit?
Lena, ia-ţi la revedere.
Macon o ţine pe Lena la Ravenwood.
Nu mă lasă să o văd.
Crede că să ne ţină despărţiţi este cel mai bun lucru pentru ea.
Dar se înşeală. O cunosc pe Lena.
O cunosc aşa cum mă cunosc pe mine.
Şi simt că alunecă undeva, într-un loc în care nu mai pot ajunge la ea.
Pleacă, pleacă, pleacă!
Bună, dragă.
- Bună, dnă Lincoln. O clipă. - Bună, dragule.
Dragule.
Uşa asta pare înţepenită.
Aşa sunt casele astea vechi. Sunt numai necazuri.
- Da, dnă. - Sunt stricate.
- Link nu este aici. - Ştiu, ştiu.
Este la petrecerea Savannei Snow, acolo unde sunt toţi copiii.
A trebuit să dau foarte multe telefoane...
ca să fac să fie invitat, având în vedere...
Ei bine, având în vedere prietenia lui cu tine.
Îmi pare rău că v-aţi dat atâta osteneală, dnă.
Ei bine, şi tu ar trebui să fii la petrecerea aia, Ethan...
să stai cu prietenii tăi adevăraţi, cu copiii care aparţin acestui oraş.
Nu am chef de petrecere în seara asta, dnă.
Ei bine, asta este păcat.
Ei bine, vezi tu... ţi-am făcut nişte prăjiturele.
M-am gândit că poate aş putea intra să discutăm.
Lupta mea nu este cu tine, fiule.
Nu este. Niciodată n-a fost.
Doar cu fata aia cu comportamentul ei seducător...
iar tu fiind fără mamă şi restul...
Pot să intru?
Nu, dnă. Nu cred că poţi intra.
Te-am auzit corect, Ethan?
Trebuie să te întreb din nou? Pot să intru?
Nu, dnă, nu poţi să intri.
Dar ţi-am făcut prăjiturele.
Ţi-am făcut prăjiturele din nimic.
Ei bine, dă-mi o palmă la fund şi zi-mi Sally!
Lena ţi-a protejat casa. Asta este foarte drăguţ.
De parcă ar fi.
Sunt de partea ta, fiule.
Ce este un mic blestem când este vorba de dragostea adevărată?
Oricine poate vedea că tu şi cu Lena sunteţi făcuţi unul pentru celălalt...
până când moartea vă va despărţi.
Lena?
Ieşi din casa asta.
Lena.
Ţineţi-o închisă.
Lena.
Lena, putem te rog să mergem afară să discutăm o secundă? Am nevoie...
- Ieşit! - Nu!
Te rog, fiule, spre binele tău.
Ar trebui să îi asculţi.
Nu!
M-am săturat să-ţi ascult familia.
Am fost fugărit, rotit, hipnotizat...
paralizat şi aproape ucis de către familia ta.
Am înnebunit în ultimele două săptămâni.
Acum mama ta apare la uşa mea şi era foarte aproape să-mi provoace un atac de cord!
Dar ştii ceva? Nu-mi pasă de ei, nu-mi pasă de blestem.
Nu o să treci de partea Întunericului şi nu o să mă pierzi.
Indiferent ce faci, indiferent ce or să-mi facă ei mie, sunt încă aici.
Ce îţi spune asta?
Cum a putut băiatul să ne distrugă vraja? Nu are puteri.
Acum nu noi o protejăm, ci băiatul.
Amma, avem nevoie de ajutorul tău.
De ce aţi venit la mine?
Felul în care ai vorbit despre medalion, despre blestem.
Scuză-mă, dră Amma, dar cred că ştii mai multe decât spui.
Te rog, Amma.
Nu aici o să găsiţi tot ce vă trebuie.
Să ne întâlnim în spate.
Probabil astea merg pe sub întreg oraşul.
Pe sub întreaga ţară. Gatlin este capitala Casterilor din America.
A fost şi sub Washington, D.C. până când Nancy Reagan i-a făcut să se mute.
Ea era singura muritoare de care le-a fost teamă vreodată.
Ştiu că aici este un Caster.
Amma, de ce nu ne-ai spus despre asta?
Un păstrător trebuie să fie întrebat.
Un păstrător, adică tu eşti...?
Biblioteca Casterilor a fost responsabilitatea
unor profeţi ca mine de generaţii.
Apropo, ceva de care nici eu nu am avut de ales.
Iar aceste cărţi păstrează istoria Casterilor din întreaga lume...
legile care păstrează echilibrul între Lumină şi Întuneric.
Hei! Depărtează-te de aia.
Macon vine aici în fiecare zi
şi citeşte orice carte găseşte despre Vrăjile Interzise.
Nu a găsit nimic?
Dar tu poţi face asta.
Dumnezeu ne dă ceea ce putem face faţă, chiar dacă noi nu credem în noi înşine.
Închide-ţi ochii.
Vizualizează cu mintea ceea ce cauţi ca şi cum ai fi găsit deja.
Ştiam eu.
Cartea Lunilor.
Este cea mai puternică carte a Lumii de Dincolo.
Are viaţă ca şi noi. Are cele mai puternice vrăji, bune sau rele.
- Macon s-a uitat în ea? - Nu, nu a putut.
Cartea alege cine o citeşte. Legea sa este "Cine se asemăna se adună".
Nu... nu scrie nimic.
Nu se va arăta aşa de uşor.
Un blestem atât de întunecat are nevoie de timp pentru a se arătă.
Întunericul o să te testeze.
Nu îţi fie teamă, o să îl găseşti.
Caută sub "Cum să nu te transformi în mama ta".
Haide, haide.
De săptămâni de zile o duc pe Lena la biblioteca Casterilor.
Dar Lena devine descurajată.
Cu cât durează mai mult asta, cu atât mai multă schimbare văd la ea.
O să găsim o cale, bine?
Eşti doar un muritor, de unde ştii?
Hei, pot face vânt. Poate că nu un uragan...
- De ce nu recunoaştem? - Ce să recunoaştem?
A început deja. Mă transform într-o nenorocită Întunecată, pot să simt asta.
Nu, Lena, eşti doar stresată. Nu este...
Nu contează ce o provoacă.
Mă transform, iar tu şti prea prost să vezi.
Bine, acum eşti o nenorocită.
Serios? Chiar este necesar?
Eram de acord cu tine.
Bine, sunt doar un muritor prost care nu îşi poate face propriul tunet.
Dar ştiu că nu putem lămuri asta...
până când nu te opreşti din a-ţi mai fi milă de tine tot timpul!
Haide! Stârneşte un cutremur, vezi la ce te ajută asta.
Toată lumea trebuie să facă faţă problemelor în viaţă, Lena.
De ce ţipi la mine?
Vrei să fii un om normal? Ce crezi că este asta?
Noi nu avem puteri să schimbăm lucrurile oricând vrem.
Să fii uman înseamnă să te simţi rău, să te simţi supărat.
Să te simţi speriat şi să nu poţi face absolut nimic în legătură cu asta...
până când nu mai simţi aşa, până când vezi o cale de a ieşi din asta.
Şi am ţipat la tine pentru că ţin la tine!
Asta fac oamenii normali care se iubesc...
când unul dintre ei se comportă ca un copil răsfăţat.
Acum, poţi te rog să opreşti ploaia?
Îmi pare rău.
Trebuie să te depărtezi de mine.
Nu ştiu ce fac, pur şi simplu se întâmplă.
Încă nu înţelegi, nu-i aşa?
Nu vreau să fiu mai departe de tine decât sunt acum...
într-un fel sau altul.
Îmi este frică că o să te rănesc.
Ei bine, dragostea este un risc pentru oricine.
Mă refer că îmi este frică să nu te ucid.
Haide.
Ucide-mă.
Ce parte din "Nu poţi să atingi dacă nu eşti un Caster" nu înţelegi?
Au existat Casteri în Războiul Civil?
Casterii au luptat alături de muritori de secole, în fiecare război, de fiecare parte.
Doar pentru că au puteri supranaturale nu îi face să fie mai inteligenţi.
Ştii, ce nu îmi pot da seama...
este că tu te duci la biserică în fiecare duminică.
Cum poţi să crezi în toate astea şi totuşi să crezi în continuare în Dumnezeu?
Dumnezeu a creat toate lucrurile, nu-i aşa?
Omul decide care sunt greşeli.
Mama mea a venit aici, nu-i aşa?
Cu Macon?
S-au întâlnit aici de multe ori.
Lui Macon îi plăcea să o înveţe despre lumea lui.
Macon a iubit-o, nu-i aşa?
Nimeni nu ştie ce poate simţi sau nu Macon, dar...
Lila cu siguranţă îi era apropiată.
Ethan?
Ea l-a iubit pe tatăl tău.
Mergi undeva?
Oriunde este Lena. Chiar dacă este în Gatlin.
- Ce cauţi aici? - Nu ştiu ce...
puteri ai asupra Lenei, dar...
Am venit să îţi cer...
să o laşi să plece.
Nu am nicio putere, Macon.
Doar o iubesc.
Atunci pune capăt acestei chestii.
Nu pot.
Chiar dacă asta ar însemna distrugerea Lenei pe care o iubeşti?
Nu se poate, pentru că ceea ce simţim eu şi cu Lena unul pentru celălalt...
nu se poate transforma în ceva greşit sau diabolic.
Nu se poate.
Cât o să trăiesc, nu o să vă înţeleg niciodată.
Nu aveţi puteri.
Trăiţi la mila forţelor care sunt în afara controlului vostru.
Şi totuşi, credeţi că ceea ce simţiţi...
cumva va face că totul să fie în regulă.
Trebuie să ai credinţă, Macon.
Lena?
Eşti în regulă?
Lena?
- Lena? - Da?
- Este ceva în neregulă? - Nu.
- Cred că am găsit ceva. - Da?
Ce? Lasă-mă să văd.
Ei bine, este mult de citit şi...
sunt multe de asimilat, trebuie să mă concentrez puternic.
Bine.
Aşa că mă întrebam...
Ei bine, trebuie să fac asta singură.
Ştii? Şi dacă eşti aici îmi distragi atenţia.
Mă întrebam dacă acum te poţi duce acasă.
Şi apoi, după ce am terminat, o să te sun mai târziu.
Este în regulă?
Sigur.
Cum vrei tu, bine?
Mulţumesc.
Te iubesc.
Bine, vorbim mai târziu.
Lena? A plecat.
Este în regulă.
Haide.
Stai jos. Ce este?
Haide.
Vorbeşte cu mine.
Lena.
Este o singură cale de a rupe blestemul.
Genevieve a folosit Vraja Interzisă...
ca să dea viaţă celui pe cere îl iubea.
Ca să rup blestemul, cel pe care îl iubesc trebuie să moară.
Dumnezeule.
Ce o să faci?
Nu o să-l rănesc pe Ethan.
Niciodată.
Sunt doar cuvintele noastre, Amma.
Ele nu pot explica totul.
Sunt multe feluri în care cineva pe care îl iubeşti poate să moară.
- Asta spune cartea? - Da.
Tot ce spune este că, pentru a inversa blestemul,
trebuie să fac anumite ritualuri...
chestii de Caster, în fiecare noapte şi în fiecare zi până la Revendicare.
- Şi ce o se întâmple, o să se întâmple. - Hei.
Ştim ce o să se întâmple.
Vreau să faci ceva pentru mine.
De acum şi până la ziua mea nu vreau să mă gândesc la Revendicare.
Vezi? Fără tatuaj.
Vreau doar să fiu cu tine şi să facem lucruri normale de prieteni.
Grozav.
Ei bine, ce zici în seara asta... Este dansul de Crăciun şi...
ai putea fi partenera mea.
Ethan Wate mă invită la dans? Dumnezeule.
Mă gândesc la asta.
Nu, au punch slab şi oameni care păzesc scările de sărutat.
Este groaznic.
Sună perfect.
Încă nu ştiu ce să-ţi iau.
Adică, noi nu sărbătorim Crăciunul.
Ce îţi doreşti în fiecare an şi nu ai primit?
Ei bine, nu.
Nu, nu este... O să crezi că nu sunt un tip super.
Este în regulă, nici acum nu cred că eşti un tip super.
Zăpadă.
- Serios? - Da.
Ei bine, ştii ceva? Întotdeauna am vrut unul din filmele alea cu zăpadă de Crăciun.
Adică, uită-te la asta. Este patetic. Nu este Crăciunul.
- Ştii că asta ar fi prea uşor. - Da, ştiu.
Asta vrei cu adevărat?
Cum o să supravieţuiesc o viaţă surprinzându-mă mereu?
Auzi cât de tăcut este?
La revedere, Ethan.
Ethan?
Ethan!
Te-ai întors târziu aseară de la dans?
Poţi să scoţi curcanul ăsta din frigider?
Da.
Nu-mi amintesc. Probabil că eram foarte obosit.
Dar am dormit foarte bine, pentru prima dată de mult timp.
Asta este bine.
Lena vine în vizită de Crăciun? Avem foarte multă mâncare.
Lena?
Lena Duchannes.
Lena Duchannes? De ce aş invita-o pe Lena Duchannes la mine acasă la cină?
Abia o cunosc.
Nu vorbeşte cu nimeni la şcoală. O cunoşti?
Mama lui Emily spune că a fost internată la un spital psihiatric.
Nu ştiu dacă să cred ce spune mama lui Emily, dar este o fată ciudată.
Cu excepţia chestiei cu acel Război Civil şi a meselor...
o să rămân în pat în întreaga vacanţă de iarnă.
Astăzi nu vreau să predic.
În loc de asta, vreau doar să vorbesc cu voi.
Despre un cuvânt pe care nu îl mai auzim des.
"Sacrificiu".
Nu este un cuvânt modern.
Oamenii aud cuvântul "sacrificiu" şi li se face frică...
că li se va lua ceva de lângă ei.
Sau că vor trebui să renunţe la ceva fără de care nu pot să trăiască.
"Sacrificiu" pentru ei înseamnă "pierdere"...
într-o lume care ne spune că putem avea totul.
Dar eu cred că sacrificiul adevărat este o victorie.
Pentru că necesită liberul nostru arbitru...
Să renunţi la ceva sau la cineva pe care-l iubeşti...
pentru ceva sau cineva pe care-l iubeşti mai mult decât te iubeşti pe tine.
Nu o să vă mint.
Este un pariu.
Sacrificiul nu îţi va lua durerea pierderii.
Dar va câştiga lupta împotriva amărăciunii.
Amărăciunea care te face să nu vezi valorile adevărate din viaţa noastră.
Ce facem acum, mătuşă Sarafine? A renunţat la el.
Îl iubeşte pe acel băiat. Blestemul va funcţiona în continuare.
Dar o să avem nevoie de prietenul lui.
Scumpul meu? Este pregătit să vină oricând îl chem.
Pot să o fac din nou?
Nu poţi să spui nimănui. Îmi promiţi că nu o să spui nimănui?
Nu o să spun, îţi jur.
Bine, încă o dată. Încearcă din nou.
Asta este super.
O să te anunţ eu când s-o faci, scumpule. O să mă auzi clar şi puternic.
Aşa cum o faci întotdeauna.
Nu ai nicio idee cât de mult te iubesc până la moarte acum.
Pregătiţi? Foc!
Foc!
Grozav.
Intră.
Eşti pregătită să te îmbraci?
Este foarte frumoasă.
Ai făcut ce trebuia.
De unde ştiu dacă a funcţionat?
Când blestemul o să fie plătit, o să simţi.
O să ştii.
Scumpo, încep să vină oamenii. Este timpul.
Mavis, arăţi foarte specială.
Ei bine, este o zi foarte specială.
- Mamă? - Bună, scumpo.
Ai grijă cu ăla. Doar pentru că nu are gloanţe, nu înseamnă că nu te poate arde.
Aţi întârziat amândoi. Luaţi o puşcă şi praf de puşcă.
Voi doi mergeţi la Greenbrier.
Bună, tuturor. Şi...
Vă mulţumesc că aţi venit.
În curând va apare Luna, aşa că ar trebui... ar trebui să începem.
Scuzaţi-mă. Aşa cum au prevestit strămoşii...
un Natural va fi Revendicat.
Pentru că a fost predeterminat de către cele cinci elemente...
că în această noapte...
un nou ciclu se va încheia şi va începe unul nou...
în care puterile Luminii şi Întunericului se vor contopi...
şi asupra acestui copil...
care devine femeie...
Lena Duchannes...
adevărata ei natură va arăta adevărata natură a tuturor puterilor...
pentru noul ciclu.
Hei, opreşte!
Sau împuşcă-mă. Am mâncărimi. Jur, aş prefera să fiu pierderi de război.
Asta este o prostie. Aş vrea să...
Vrei să ne ucidem unul pe celălalt?
- Vii la mine să urmărim un film? - Aliens? Bluray?
În regulă. La trei.
Sunt pregătit.
- Unu. - Unu.
- Doi. - Doi.
Trei.
Ce este în neregulă?
Nu ştiu.
Ethan? Ethan.
Ethan.
- Lena. - Nu.
Încetaţi focul!
Ethan!
- Unde este Ethan? - Greenbrier! Pleacă naibii de acolo, fată!
Ethan!
Nu! Ethan, nu, nu! Nu.
- Nu! - Lena, nu am... Lena, jur.
Nu, nu face asta! Nu face asta!
Îmi pare rău. Îmi pare rău.
Nu poţi să ai încredere în ei, verişoară.
Se întorc unul împotriva altuia fără motiv.
Lena, îmi pare rău, nu am vrut.
Bine?
Bine ai venit în familie, fata mea specială.
Se apropie furtuna, dle Lee. Ar trebui să ne oprim?
Lena, opreşte-te.
Macon?
Opreşte asta, te rog.
Macon. Macon, ce ai făcut?
Blestemul trebuia plătit.
Nu înţeleg.
Trebuia să moară cineva pe care îl iubeai.
Asta a fost o şmecherie ieftină, Macon. Nu este corect.
Macon?
I-am promis mamei lui.
Nu pot să te pierd.
- Este în regulă. Este în regulă, Lena. - Nu.
Nu le lăsa să te prostească.
Revendică-te..
singură.
Nu.
Ce faci?
Cred că asta este între noi două, mamă.
Nu mă deranjează.
Ridley, să nu îţi fie frică. Este de partea noastră.
Este Lena a noastră. Ascultă-mă.
Eşti fiica mea. Întotdeauna te-am vrut lângă mine. Ei mi te-au luat.
Luna apare şi vei fi revendicată aşa cum eşti destinată să fii.
Acceptă asta, scumpo. Nu poţi face nimic.
Nimeni nu poate face asta.
Lasă-mă să plec! Este mult mai puternică decât tine.
Lena. Lena, ascultă-mă.
A fost ideea ei.
Dacă mi-ar fi spus că oricum ai fi ales Întunericul, nu te-aş fi rănit niciodată.
Îţi aminteşti când am plecat ca să nu te rănesc?
Lena?
Pleacă.
Mulţumesc, verişoară.
Ştii, semeni mai mult cu mine decât vrei să recunoşti.
Ei bine, nimeni nu este perfect.
Lena, ai puteri foarte mari. Pot să te învăţ cum să le foloseşti.
Pot să învăţ cum să devii cel mai puternic
Caster al întunericului care a trăit vreodată.
Asta este foarte drăguţ din partea ta, mamă.
Scumpo. Muritorul ăsta pe care crezi că-l iubeşti...
Nu puteţi fi niciodată împreună.
Ştiu.
M-ai iubit vreodată, mamă?
Ştii, nu-mi amintesc.
Nicio mamă nu-şi aminteşte.
Ştii, nu este uşor, să scoţi o altă femeie din trupul tău...
o versiune mai tânără, mai perfectă a ta, cu opţiuni şi fără greşeli.
Oricum, dragostea este doar un truc al minţii, ştii?
Nu există cu adevărat. Nu există aşa ceva în natură.
Dragostea este o vrajă creată de muritori...
ca să le dea femeilor lor ceva cu care să se joace, în loc de putere.
Eu vreau să ai putere.
Vreau să fii cine eşti cu adevărat.
Atât timp cât sunt ca tine.
Exista Întuneric în tine. Nu încerca să negi.
Nu neg.
Ei bine, atunci pretinde-l. Pretinde-l şi vino cu mine, fii cu mine.
Am putea domni peste o lume nouă, lumea noastră.
Ce faci?
Este o lume nouă, mamă.
Dar nu este toată Întunecată şi nu este toată a Luminii.
Şi nu este a noastră.
Îmi amintesc acum. Acum îmi amintesc, te-am iubit.
Te iubesc. Te iubesc, draga mea. Te iubesc!
Nu ar trebui să foloseşti cuvinte pe care nu le înţelegi.
Ai nevoie de mine în continuare!
Ai făcut suficient, mamă.
Trebuie să fii Revendicată!
Macon?
Eşti în regulă, verişoară?
Da.
Macon a spus că asta era singura cale ca să vă protejeze pe amândoi.
Puteam să aud sunetul. Sunetul făcut de mine când mă frângeam.
Am plâns pentru că el trăise.
Pentru că murise.
Eram zdrobită, eram salvată.
Ştiam doar că nu mai eram fata care eram înainte.
El a avut dreptate. Nimic bun nu poate veni din iubirea unui muritor.
Ei nu pot supravieţui lumii noastre.
Du-te afară. Pleacă, Ethan.
Revendică-te în sfidare...
în speranţă, în dragoste, în furie şi în recunoştinţă.
Revendică-te Luminii. Revendică-te Întunericului.
Revendică-te tuturor.
Nimic nu poate rămâne.
- Eşti pregătit? - Da.
Ar trebui să ajungem în New York joi, dacă mergem cu viteză.
O să mergem să stăm cu verişorul lui Link în Brooklyn.
Vino aici.
Te sun imediat cum intru.
Sună când poţi.
Pa.
Bună...
- Lena, nu-i aşa? - Bună, da.
- Ethan Wate. - Da, ştiu.
Voiam, ştii...
Îmi pare rău că nu am apucat să vorbim,
dar întotdeauna am vrut să-ţi spun...
că poemele tale din ora de Scris Creativ...
mi se par foarte bune.
Mulţumesc. Este foarte drăguţ din partea ta să spui asta.
- Pleci? - Da...
Drumul către colegiu.
Mă duc să văd cum este la Universitatea din New York.
Grozav. Este bine.
Un titlu grozav.
Bukowski?
Este bună?
Defineşte "bună".
Păstreaz-o. Un cadou "De plecare din Gatlin".
Serios?
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Super. Mulţumesc.
În regulă. Ne mai vedem.
Ne mai vedem.
Vine Ethan. În regulă, pa.
Hei, este în regulă...
dacă mergem să o vedem pe mama la sanatoriu? Este în drum.
Sigur.
"Există un loc în inimă care nu va fi plin niciodată.
Un spaţiu.
Vom şti asta mai mult ca niciodată.
Există un loc în inimă care nu va fi plin niciodată...
şi vom aştepta în continuu în acel spaţiu".
Lena!
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/f8tgc Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari